www.titlovi.com
Preko šuma, preko gora...
tamo gde su sinja mora...
ispod neba nedge tu živeo starac u selu.
U starca tri sina:
prvi - pametna momcina...
srednji - prava sredina...
a najmlađi - budalina.
Ali, nevolja eto dođe...
kroz žito im neko prođe.
Od tuge stadoše misliti kako drskog krivca otkriti.
Pa se onda dosetiše i stražu postaviše.
Ti, Ivane, tuda pođi, oko polja našeg prođi.
Mi lopova s ove strane uhvaticemo cim bane.
Zvezde, zvezde, jedna, dve, tri...
Teško je izbrojati.
Cetiri, pet i šest, ne mogu...
izbrojati ih do zore.
Gle, gle, vidi lopova, lopovcica cudnog kova!
Kad si znao izdržati, ti ceš sa mnom upravljati!
Pusti mene što pre ti!
Konja dva dobiceš ti.
Konja kakva se ne srecu, donece ti oni srecu!
I još bih ti uz njih dala konja kao pedalj mala.
Sa dve grbe na leđima i sa velikim ušima.
Konje možeš ti prodati, al' konjica nemoj dati!
Nit' za zlato, nit' za blago nit' za išta što ti je drago!
Drug tvoj mili bice on.
Odoh sada ja u polje, da letim do mile volje!
Samo ne u naše polje!
Gledaj cudo - konja dva!
I Ivana vidim ja.
Joj vi konji, mrki, sivi, dobri konji zlatogrivi!
Zar vas nisam dobro cuvao pa vas neki đavo ukrao?
Ne pominji vraga više, konje ti braca ugrabiše!
Nesreca je nema zbora, al' pomoci ti moram!
Hajde, momce, sedi brzo, al' se cuvaj i drži cvrsto!
Kakvo cudo - neka vatra!
Divna svetlost krugom širi, nit' se dimi niti žari.
Nije cudo što se diviš, jer pero žar-ptice vidiš!
Al' zbog srece svoje mile, ne uzimaj pero sada...
Donece ti puno jada!
Pricaj bajke, tralala, nisam takva budala!
Ne uzimaj pero sada, donece ti puno jada.
PRESTONICA
U tom gradu beše tako:
za kupiti i prodati svako...
odobrenje od grado- nacelnika traži!
Gradski otac u trubu trubi, gromkim glasom ljude budi.
Gazde, ducane otvarajte, pa kupujte i prodajte!
Da ne bude gde gušanja, pljacke ili otimanja!
Gazde ducane otvaraju i prolaznike vešto varaju.
Gospodo, kupci, haj'te, robu našu pogledajte!
Pogledajte, hajde, ovu raznovrsnu robu novu.
Krzna divna, biraj samo!
Bicevi i sedla, ovamo!
Uzde prekrasne...
i pogacice masne!
Jabuke socne!
I kolace vocne!
Deco mala, navalite, kolaca se najedite!
Ide car!
Za njim onaj riđi gle, to je konjušara šef.
Divota ih je gledati. Ja ih moram imati!
Ko je gazda ovih konja?
Recite, naša je volja!
To su, care, konji moji.
Gazda njihov ja, pokorni.
Par kupujem odmah ja. Prodaješ li?
Ne prodajem vec ih menjam.
Za što trampiš ova dva?
Deset kapa srebra.
Znaci, deset kapa ravno?
Deset! Nek' ti bude!
Evo ruke!
Izmerite!
Sramota je, braco, krasti!
Pametniji ste od mene, ali je Ivan duše poštene.
Šta to gledaš, starce ti? Treba konje skloniti!
Braco mila, ha, ha, ha! Umrecu od smeha ja!
Teško je konje ukrotiti. Treba nešto uciniti!
Dođi k meni služiti, u zlato cu te odeti!
Konjušnicom gospodari, pazi konje i timari!
Divno!
Tako ce i biti! Verno cu te, care, služiti.
Care mocni, nije to šala...
Služba moja je propala.
Propala je zbog nerada, Ivan ti je sada gazda.
A sad konje, Ivane ti, u konjušnicu odvedi.
Makar crk'o, al' iz dvora Ivana izbacit' moram!
Lenj je Ivan i ne radi,
po citav dan on se hladi.
Ali su konji siti, cisti; znaci druži se sa necistim!
Otkud njima zlatna griva? Tu se neki đavo skriva.
Ako treba i bez šuma, ubicu te s dva kuršuma.
Znaci tako! Rešenje smo našli lako.
Dođe kraj i tebi momce, cekaju te teške omce.
Poštovanje moje, care, pocast ove glave stare!
Kazniti me nemoj molim, govoriti me pusti, kumim!
Govori!
Bude li laž neka, opaka te kazna ceka!
Sada više tajna nije šta Ivan od tebe krije.
Nit' je zlato, niti srebro, vec žar-ptice jedno pero.
Hvali se on svima:
Želi li car da ima i žar-pticu nabavicu mu je za tricu.
Dovedite ga odmah, velim, i za kaznu nek se spremi!
S kojim pravom, bedni slugo,
kriješ usred prestonice pero prekrasne žar-ptice?
Cudno, šapku nisam dao...
kako si to saznao?
Nema pera... da!
Ja sam luda, odakle mi takva cuda?
Zar smeš još i da lažeš, nema pera, zar ne?
Oprosti mi care laži, od tebe drugo ne tražim.
Nek' ti bude. Ovog puta proci ces bez pruta.
Spreman li si da žar-pticu doneseš u prestonicu?
Nisam tako govorio, svetli care!
Ako u našu prestonicu ne doneseš ti žar-pticu...
kunem ti se krunom svojom probošcu te sabljom ovom!
A sad, marš!
A sad place, neka-neka!
U bedu si ti zapao, jer me nisi poslušao.
Šta da radim, moj konjicu?
Pomozi mi, Grbonjicu!
Ucinicu tebi, drugu, sitnu ovu uslugu.
Teže stvari nam predstoje, neposlušni druže moj!
Šta da radim, moj konjicu?
Pomozi mi, Grbonjicu!
Iskreno ti velim ja: spremi ti dva korita!
Dva korita pšenicice, vino koje krije lice...
Sutra rano, u cik zore, napusticemo ove gore.
Žar-ptice ce tu sletati i hladne se vode napiti.
Tu cemo ih loviti.
Uh, đavolska sila, koliko ih samo ima!
Grbonjicu, stari druže, hodi 'vamo ti što brže!
Kud se dede Ivan momak?
Odšetao, baš je opak!
Nema zbora prevarice, rec zadatu pogazice!
Dođe li praznih ruku, videce on svoju muku!
Ja konopcic sucem, iz sve snage vucem...
Prljavo pseto, gadna svinja...
Udavio se, dabogda, u bacvi vina!
Ubio te nocu grom silni!
Došao si u prestonicu, jesi l' doneo ti žar-pticu?
Oce, care, stani malo, treba raditi lagano!
Reci da prozore zatvore, pomrcinu tako stvore.
Hej, boljari, što stojite?
Brzo prozore zatvorite!
Vatrogasce pozovite!
Polivajte, polivajte!
Drži je, drži je!
Veži je, veži je!
Uhvati je, uhvati!
Kakav si ti to junak?
Hajde ulazi unutra!
Volim svoga Ivanušu. On veseli moju dušu!
I za vernost i poštenje cin dobiješ ti od mene!
Nece uvek tako biti da ceš mene prevariti.
Opet ce, moj druškane, nevolja da nastane!
Tamo gde su okeani i gde plove Muslimani...
Ljudi koji žive tamo pricaju o devici samo...
O Suncevoj sestrici... Mesecevoj rodici.
U crvenoj bundi hoda...
U zlatnom camcu, iznad voda...
vesla veslom srebrnim...
Razne pesme pritom peva, igra i pleše naša deva.
Ponovo cu ti ja podvaliti i na teške muke staviti!
Hajde, hajde, hajde!
Pusti paru, pusti!
Hajde, hajde, udaraj, nek' je topla samo daj.
Ivan opet nešto laje i rec svoju za to daje...
da ima jedna pticica, koju zove car-devica.
Dovesti je može kaže, bestidno on tako laže.
Poslušaj me Vanja ti! Hvališ se da možeš doneti...
doneti mi novu pticu, tu prekrasnu car-devicu
Što ti, care, na um pada? Koja je to klopka sada?
Neceš mene prevariti!
Cuj i znaj, ja cu da ti dam rok - dvadeset i jedan dan,
da dovedeš u prestonicu
svetlu i krasnu car-devicu.
Ne uspeš li, moraš znati, na kolac cu tebe dati!
To što vidiš, to je on, Okean i njezin dom.
Dom te retke pticice, naše mile car-device.
Cudesnih li stvari, bože!
Zaboraviti, ko ih može?
Hej ti, diko, sna je dosta, mnogo nam je ostalo posla.
Zar car svetli da se muci, da ga mangup još namuci?
Nema nigde tvoje deve, prevario je on tebe!
Crko dabogda, psino jedna! Udavio se, slugo bedna!
S ovog sveta nestao i sa mosta se survao!
Oj, ti divna car-device!
Postani nam ti carica!
Cim sam tebe ugledao...
svoju sam ljubav rasplamsao.
Sokolove tvoje oci bude mene usred noci!
Celog dana i svo vreme, muce one stalno mene!
Zbori nešto, ti ljubljena, svadba je vec pripremljena.
Sutra zorom, kad osvane, poci cemo na vencanje.
Kakva je to žurba sada?
Svadba mi na um ne pada!
Šta da radim, carice? Ženi mi se, ženi mi se!
Ako želiš mene ženiti, za tri dana treba doneti...
prsten moj iz Okeana!
Hej, pozovite Ivana!
Slušaj dobro, ti Ivane!
Pođi opet na Okean!
I na dnu ceš videti prsten njen i doneti.
Doneseš li ga, jamcim ti, lepo cu te nagraditi.
I od prvog putovanja, pun sam boli i stradanja.
Nemoj sada da se tmuriš!
Vidiš da se meni žuri?
Evo stižu na poljanu, pravo moru, okeanu!
A tu preko, nuto cuda, riba-kit po moru pluta!
Deset leta vec on strada, ne zna cemu da se nada.
Jadna riba teško diše. Kakav li joj se greh piše?
Strada ona, nema zbora...
Što je bez božjeg blagoslova progutala tri'est brodova.
Slobodu im treba vratiti...
i tako se bede rešiti.
Srecan put vam bio svuda!
Kud ste pošli i otkuda?
Pošli smo iz prestonice po prsten naše car-device.
Plavo more ti pretraži, na prsten nam ti ukaži.
A mogu li vas zapitati...
koliko cu se ovako patiti i za koje grehe stradati?
Cuj ti ribo ove reci, pomozi nam prsten naci.
Grehova cemo te razrešiti.
Kako kažeš, sve ce biti,
za druga cu sve uciniti.
Cujte vi, mirni seljani...
pravoslavni hrišcani...
Ako mislite da se spasete...
i odavde kožu izvucete, smesta, hajde krenite!
Jer ce ovde cudo biti...
More ce zakipiti i kit ce se okrenuti!
Oj nesrece, oj nesrece! - Odmah doma da se krece!
Stradaš tu, nema zbora,
jer si bez božjeg blagoslova
progutao tri'est brodova.
Slobodu im treba vratiti i tako se bede rešiti.
Rado cu vas ulužiti i za pomoc nagraditi.
Pronaci cu prsten device, buduce vaše carice.
Jasno, prsten nije tražio...
niti tražio, niti našao!
Mnogo hvala tebi, kite.
Mili druže i tebi hvala.
Zatrebam li, mene se seti, imacu te u pameti.
Kutija teška, šta cu sad?
Kite prokleti, ti si gad!
Ajde, Ivane, brže sedi!
Evo prsten, poklon cara. Mila moja, evo dara!
Oprosti mi što sam smeo, ženiti se sad bih hteo.
Iskreno sad da ti velim, na vencanje još ne želim.
Zašto, pupoljce ti mili...
kad te volim, strasno ljubim?
Necu poci za sedoga, za takvoga krezuboga.
Star sam možda, al' sam mocan!
Glava ti je sasvim seda, a meni je petnaest leta.
Pod venac cu poci rado, ako opet budeš mlad.
Treba li ti govoriti...
da se covek ne može podmladiti?
Kad bi samo hrabar bio, opet bi se podmladio.
Tri kazana ti naredi.
Sutra zorom kad osvane, nek pod njima vatra plane.
Prvi naliti vodom studenom...
drugi vodom zavrelom...
u treci mleko staviti, kuvati i uskipiti.
Želiš li se oženiti i lepotom opet biti...
okupaj se bez odela u kazanu mleka vrela.
Skoci tad u vodu vrelu i na kraju u studenu.
Iskreno ti velim, oce...
biceš opet zlatno momce.
Care svetli, nemoj se misliti!
Ivan ce probu izvršiti, pa cemo onda videti.
Sutra cu ja narediti, u dvorištu postaviti...
Ti, Ivane, postaraj se...
probe radi iskupaj se u kazana sva tri...
Mleko dok vri i vode dve.
Tako se prasci šure, petlovi i poneko cure.
Hladnom vodom kako-tako, mogao bih još nekako...
a u vreloj, ni dao bog!
Šta, zar caru odgovaraš?
Volju našu ti obaraš!
Izdacu ja naređenje, poslati te na mucenje!
Prvo ceš se iskupati, pa tek onda govoriti.
Bolje da te nisam ni video...
oprosti mi ako sam te uvredio.
Kraj je došao, Grbonjicu!
Završicu u vodi vrucoj!
Vanja mili, ti sad znaj i tome ce doci kraj.
Ako treba, glavu dacu za tebe, dragog Vanjušu.
Reci caru ujutru ti...
nek' izvoli narediti konjica da ti dovedu tamo.
Radi pozdrava, reci samo.
A sad bogu pomoli se i spokojno odmori se.
Sad, Vanjuša, ti skidaj se, u kazanu iskupaj se.
Ako bi car svetli dopustio...
s konjicem bi se oprostio.
Ne udesi li ga mleko belo, vrela voda skuvace mu telo.
Što si, Vanja, stao ti? Ne mogu išcekati!
Ako sebe ne žališ, ti ceš da se podmladiš!
KRAJ
Preuzeto sa www.titlovi.com