Kinostudio "SOJUZMULTFILM" Skupina loutkových filmù
1763 Polzunovùv parní stroj
1776 Kulibinùv døevìný klenutý most
1801 Artamonovùv bicykl
1833 Èerepanovova lokomotiva
1878 Létající stroj A. F. Možajského
1881 Kibalchièovo aeronautické zaøízení
Tento film je vìnován skvìlým ruským øemeslníkùm minulosti, souèasnosti i budoucnosti.
LEVŠA Podle pøíbìhu N. S. Leskova
Pøíbìh o tom, jak tulští øemeslníci okovali anglickou ocelovou blechu.
Scénáø: IVAN IVANOV-VANO
Režie: VLADINIR DANILEVIÈ Skladatel: ALEXANDR ALEXANDROV
Kamera: JOSIF GOLOMB
Státní kinematografický symfonický orchestr Dirigent: G. GAMBURG
Vypravìè: D. ŽURAVLEV
Paøížský zámek 1815
Když car Alexandr Pavloviè
ukonèil vojenskou kampaò v roce 1812,
zachtìlo se mu cestovat po Evropì,
a prohlédnout si pozoruhodnosti v rùzných zemích.
Procestoval mnoho zemí a díky své laskavosti
vedl pøátelské rozhovory s nejrùznìjšími lidmi
a všichni ho nìèím pøekvapili
a chtìli si ho získat na svou stranu.
Byl s ním Donský kozák Platov,
kterému se tyto jeho sklony nelíbily.
A když si Platov všiml, že panovník se zajímá o cizí vìci,
šel za ním a øíká:
"U nás doma nejsou horší, než tady."
Ale Anglièané zvali cara do svých dílen,
zbrojíren a mydlovarù, aby se pochlubili a ukázali mu,
že jsou ve všem mnohem lepší.
Pøijeli k obrovské budovì, její vchod ani není možné popsat,
nekoneèné chodby, pokoje jeden za druhým,
Car byl velmi spokojen s tímto "Ach - ach - ach!
Ach - ach - ach!"
A Platov jde, oèi sklopené,
jako by nic nevidìl, pouze z úst mu vycházejí kroužky dýmu.
Vešli do hlavního sálu.
Tady jim Anglièané okamžitì zaèali ukazovat všelijaké vymoženosti
a vysvìtlovat, k èemu by sloužily ve válce.
Panovník tím byl velmi potìšen: "Ach - ach - ach!"
Všechno se mu zdálo skvìlé: "Ach - ach - ach!"
Ale Platov stále èekal, pro nìj to nic neznamenalo.
Panovník øíká: "Jak je to možné, proè nic neøíkáš?
Není tu nic, co by tì pøekvapilo?"
A Platov odpovídá:
"Mì udivilo jen jedno: že moji donští mládenci bojovali bez toho všeho
a vyhnali z naší zemì dvanáct národù.
Car øíká: "To je pøedsudek."
A Anglièané, kteøí postøehli rozepøi mezi nimi,
je berou k soše Apollóna Belvedérského.
"Tuto pistoli", øíká Anglièan, "neznámého, nenapodobitelného mistrovství,
odebral jeden z našich admirálù kapitánovi pirátù v Kalábrii.
"Ach - ach - ach," - øíká panovník.
"Jak je to možné? Jak mùže nìkdo vytvoøit tak ušlechtilou vìc?
Kdybych mìl v Rusku jen jednoho takového øemeslníka,
byl bych velmi šastný a pyšný
a z toho øemeslníka bych okamžitì udìlal šlechtice."
Anglièané øíkají: "Nedá se rozebrat!"
"Nesmysl!" - poznamenal Platov stranou.
[Vyrobil Ivan Moskvin, Tula]
Ale panovník øíká smutnì Platovovi: "Ach - ach - ach!
Proè jsi je musel tak rozrušit? Teï je mi jich líto."
Ach, udìlali jsme chybu."
A øíkají panovníkovi:
"Teï vám pøedstavíme skuteèný technický zázrak."
Panovník se ptá: "Co to znamená?"
A anglický mistr øíká: "Vidíte tohle smítko?
"K èemu je mi smítko?" - øíká panovník.
"Ale tohle," - øíká anglický mistr, "není skvrnka, ale blecha."
"Je živá?" - ptá se panovník.
"Ale kdeže!" - odpovídá anglický mistr.
"Není živá, je z èisté anglické oceli, vykované do podoby blechy.
Uvnitø je hodinový stroj s pružinou.
Buïte tak laskav... otoète klíèkem, a ona zaène tancovat."
"Ach - ach - ach!" - øekl zvìdavì car.
"Raète se podívat do mikroskopu."
"Ach - ach - ach!"
"Ach - ach!"
Panovník okamžitì Platovovi pøikázal dát Anglièanùm milion,
v jakých penìzích sami budou chtít.
Anglièané požádali o støíbro, protože o bankovkách mìli špatné mínìní.
Anglièané si nìco pošeptali a ukázali svùj další mazaný trik:
dali blechu jako dárek, ale krabièku na ni nepøinesli,
protože krabièka je prý erární.
Mìli pøísnou erární politiku, kterou nemohli obìtovat ani carovi.
Platov se velmi rozzlobil.
"Proè takový podvod?"
"Podarovali jste, dostali milion, a ještì je vám to málo!
Když nìco kupujete, pokaždé dostanete škatuli."
Panovník øíká: "Pøestaò, prosím,
nerozèiluj mi mé politiky, jednají podle jejich zvyku.
A Anglièané se ptají:
"Kolik stojí oøech, do kterého bude blecha vložena?"
Anglièané požádali o další pìt tisíc.
Panovník naøídil Platovovi zaplatit,
a Anglièanùm øekl: "Vy jste nejlepší øemeslníci na svìtì
a moji lidé nejsou proti vám nic."
A Platov neøekl nic, jen mikroskop nechal vklouznout do kapsy,
protože, pomyslel si, ten k tomu patøí a penìz jsme u vás utratili dost.
Pozoruhodná blecha z anglické modré oceli
skonèila v Alexandrovì truhlici z velrybí kosti.
zatímco panovník se díky vojenským záležitostem stal melancholickým
a zemøel v Taganrogu.
Car Nikolaj Pavloviè zpoèátku nevìnoval truhlici nijakou pozornost
pro zmatky pøi jeho nástupu na trùn. [Povstání Dìkabristù v roce 1825]
My stateèní ruští, ruští vojáci
Nastal èas k práci, k práci
My zanìvští-nìvští vojáci
Car chystá oslavy
Svolává odvážné, odvážné chlapce
My moloïci, My moloïci!
Kdo zaslouží vavøíny, zaslouží vavøíny?
My vršíme hvìzdy, vršíme hvìzdy
"Co je to za hloupost?
A proè tomu mùj bratr vìnoval takovou péèi?
Hned zjistìte, odkud to je a co to znamená?"
Rychle zaèali prohledávat záznamy, ale nikde o tom nenašli ani zmínku.
Ptali se toho i onoho, ale nikdo nic nevìdìl.
Naštìstí ještì žil donský kozák Platov.
Ležel na své pohovce a kouøil dýmku.
Jakmile uslyšel, že na dvoøe mají takové tìžkosti,
zvedl se z pohovky, odložil dýmku
a objevil se pøed panovníkem i se všemi metály.
"Byl jsem tam," - øíká, "když se to stalo!
A stalo se to pøed mými oèima v Anglii."
"Bravo, bravo!"
"To je velice jemná a zajímavá práce, vaše velièenstvo." - øíká Platov
ale nemìli bychom se nechat unášet obdivem.
Mìli bychom vidìt, že my Rusové to umíme lépe.
Tulští mistøi nejsou horší než Anglièané."
"Bravo, bravo!
To bylo dobøe øeèeno, stateèný staøíku. - øekl panovník.
"Dokažte to!"
Tu je náš Plachovský generál!
Tu a na bojištích
Stal se mistrem
Ano, ano, na bojištích
Se rozvinul
Car pozná um, který døíve neznal!
Velitel mìsta Tula IVAN MOSKVIN
PUŠKAØ LEVŠA
"V této truhlici" - øekl Platov, "je anglická ocelová blecha, skuteènì skvìlá práce.
Panovník vám pøikázal, vy šelmy, pøekonat anglické mistry!"
"Jak máme nyní být pravoslavní?"
Puškaøi odpovìdìli:
"Anglièané nejsou hloupí, jsou vlastnì docela chytøí,
a jejich umìní má velký význam.
Proti nim musíme vzít rozum do hrsti.
Dej nám blechu a jeï klidnì domù na svùj tichý Don, odpoèívej a hoj si rány,
které jsi utržil za svou vlast.
A až se budeš vracet, zastav a pošli pro nás.
My, dá-li bùh, do té doby nìco vymyslíme."
"V poøádku, chlapci!"
V kovárnì! V kovárnì!
V kovárnì mladí kováøi, V kovárnì mladí kováøi,
Kovají - kovají! Kovají - kovají!
Kovají a žertují! Kovají a žertují!
Pojïme, pojïme, Duòo! Pojïme, pojïme, Duòo!
Pojïme, Duòo, do háje, do háje! Pojïme, Duòo, do háje, do háje!
PUŠKAØ LEVŠA
Kozáci sundali støechu a sami se svalili,
Zbrojíøi totiž pracovali v tìsné místnosti
a z vydýchaného vzduchu se vytvoøil mohutný vír,
že èlovìk zvyklý na èerstvý vzduch se nemohl ani nadechnout.
"Právì zatloukáme poslední høebíèek. Až skonèíme, naši práci pøineseme."
"Dej to sem!" - Zvolal Platov.
"Co to má být?" - zeptal se Platov. "Kde je vaše práce?"
"Tady je naše práce" - odpovídá mistr.
"V èem ta práce spoèívá?"
"Proè to vysvìtlovat?
Všechno je pøed vašima oèima, staèí se podívat."
"Nièemové, nic jste neudìlali a možná jste tu vìc i znièili!
Setnu vám hlavy!"
"Neprávem nás urážíte."
"Lžete, nièemové!
Ty budeš pykat za všechny!"
"Budeš sedìt jako pes až do samého Petrohradu."
"Chcete ho odvézt bez dokumentù? Nebude se moci vrátit!"
"Tady máte dokument!"
"Mìjte se, chlapci."
"Ach, byl to dobrý mistr."
"A jak si vedli moji tulští mistøi proti anglickým øemeslníkùm?"
zeptal se panovník.
"Jak ses mohl opovážit klamat cara?"
"Zachtìlo se mu pøekonat anglické mistry!"
"Co to má znamenat, chlapèe, dívali jsme se tak i tak,
ale nic pozoruhodného jsme nevidìli." - øekl panovník.
"To je tak, vaše velièenstvo, je nemožné nìco vidìt,
protože naše práce je tak malé velikosti,
a pøíliš jemná." - odpovídá Levša.
"Prosím, podívejte se."
"Jen se podívejte, prosím. Vždy ti lotøi dali anglické bleše podkovy!"
"A je tam tvé jméno?"- zeptal se panovník.
"Není," - odpovídá Levša, "moje tam není."
"Proè?" - zeptal se panovník.
"Protože" - øíká Levša, "moje práce je menší než ty podkovy.
Vykoval jsem høebíky, kterými jsou podkovy pøibity."
Nemùžete je vidìt žádným mikroskopem."
"A kde je mikroskop, pomocí kterého jste mohl udìlat takový zázrak?" - zeptal se panovník.
"Jsme chudí a chudí lidé nemají mikroskop,
ale naše oèi jsou k takové práci vycvièené."
Podívejte se a uvidíte."
Panovník pøikázal okovanou blechu uložit
a poslat zpìt do Anglie jako dárek,
aby tam vìdìli, že taková vìc pro nás nic není.
Panovník naøídil, aby blechu odvezl zvláštní kurýr a s ním aby jel i Levša.
[Nepij málo, nepij moc, pij s mírou.]
Dolù po øece, dolù po Kazance
Šedý plave drak
Aj, da-ljuli-ljuli, c'est tres joli
Šedý plave drak
Dolù po bøehù, bøehu širokém
Dobrý jede mládenec
Aj, da-ljuli-ljuli, c'est tres joli
Dobrý jede mládenec
Vlasy kuèeravé, rusé
Zpívá si sám pro sebe
Aj, da-ljuli-ljuli, c'est tres joli
Zpívá si sám pro sebe
HOSTINEC VESELÝ NEPTUN
"Dobrá práce" - øíká anglický mistr.
Dobøe udìláno, s citem.
Anglièané poklepávají Levšu po rameni a tøesou si s ním rukama jako rovní s rovným,
"Kamaráde", - øíkají: kamaráde, jsi šikovný øemeslník.
"Pøipijme si!"
"Kamaráde, zùstaòte s námi. Dáme vám dobrou školu...
bude z vás výborný øemeslník."
A Anglièané se rozhodli ukázat Levšovi své továrny a své umìní.
Levša se pøíliš nezajímal o to, jak dìlají nové pušky. Takové umíme taky,
dùležité je, v jakém stavu jsou staré.
[Nepotøebné, odepsané]
Vzal do ruky starou pušku. zasunul prst do hlavnì,
osahal ji a povzdechl si:
"Anglièané neèistí zbranì cihlami."
[Cihly na èištìní zbraní]
[Nepotøebné, odepsané]
"To pro nás není pøíliš dobrý pøíklad."
"Kamaráde, kamaráde! Zùstaòte s námi!
Zvyknete si, pøijmete naše zákony, a my vás oženíme."
"Chcete-li, zaøídíme vám dostaveníèko."
"Proè?" - øíká Levša. "Je zbyteènì trápit se s dìvèaty."
"Dostaveníèko je pro pány, nic pro mì. To se nikdy nestane."
"My pøipoutání k naší vlasti jsme a naše ruská víra jediná pravá je."
"Kamaráde, kamaráde! Zùstaòte s námi!
"Dìkuji vám pokornì za vaši pohostinnost,
byl jsem u vás velice spokojen, ale teï chci rychle zpátky domù."
[Tvrdozemní moøe]
"Kde je naše Rusko?" - zeptal se Levša.
"Nebuï zbabìlec, napijme se" - øíká námoøník.
A pak se ptá:
"Jaké tajemství vezeš z naší zemì do Ruska?"
"Moje vìc." - odpovídá Levša.
"Když je to tak," - øíká námoøník, "uzavøeme anglickou sázku."
"Jak?"
"Tak, že nebudu pít sám, ale oba spoleènì a oba stejnì;
Kdo druhého pøepije, vyhrává sázku.
Levša si øíká: "Obloha zamraèená, v bøiše kruèí,
nuda k smrti a cesta dlouhá,
sázka mì trochu rozveselí."
"Dobrá, souhlasím."
"Jaké tajemství vezeš z naší zemì do Ruska?" - ptá se námoøník.
"Moje vìc." - odpovídá Levša.
"Pokøižuj se a vra se."
"Je to èerná pøíšera z hlubin."
"Ne, je to rudé moøské oko!"
"Ne, èerný Burin,"
"Ne, rudé moøské oko!"
Petrohrad.
Odtud se osudy Levši a námoøníka rozcházejí.
Anglièana berou na anglické vyslanectví na anglickém nábøeží
a Levši se zaèali vyptávat: "Kdo jste, odkud pøicházíte,
máte pas nebo jiný dokument?"
"Odvez ho do nemocnice!" - pøikázal policista.
Pøivezli ho do jedné nemocnice, nepøijali bez dokladu,
pøivezli do druhé, nepøijali, pøivezli do tøetí, do ètvrté.
Až do samého rána ho tahali všelijakými ztracenými ulièkami,
až z toho byl úplnì ubitý.
Námoøník mezitím ležel na vyslanectví v teplé vanì.
Lékárník mu pøipravil gutaperèovou pilulku a sám mu ji vložil do úst.
"Øeknìte panovníkovi, že Anglièané neèistí pušky cihlovým prachem."
Strážník vzal Levšu do obuchvinské prostonárodní nemocnice,
kde umírají lidé neznámí lidé.
OBUCHVINSKÁ PROSTONÁRODNÍ NEMOCNICE
"Øeknìte panovníkovi, že Anglièané neèistí pušky cihlovým prachem.
Mìli bychom je také pøestat èistit,
protože kdyby mìla být válka, kterou bùh zakazuje, nepùjde z nich støílet."
"Øeknìte panovníkovi, že Anglièané neèistí pušky cihlovým prachem."
"Øeknìte panovníkovi, že Anglièané neèistí pušky cihlovým prachem.
Mìli bychom je také pøestat èistit.
"Øeknìte panovníkovi, že Anglièané neèistí pušky cihlovým prachem.
Mìli bychom je také pøestat èistit,
protože kdyby mìla být válka, kterou bùh zakazuje, nepùjde z nich støílet."
"Kdo jsi?
Nemíchej se do toho - na tohle jsou v Rusku generálové."
Všechno tohle už je vìcí minulosti.
Levšovo skuteèné jméno, podobnì jako jména mnoha nejvìtších géniù,
je pro potomky navždy ztraceno.
Ale jako na mýtus stvoøený lidovou fantazií
na nìj i dnes vzpomínáme s velkou pýchou a láskou.
KONEC