BREMENI LINNA MOOSEKANDID
Paremat ei ole selles ilmas, kui on sõpradega rännak laias ilmas.
Need, kes sõbrad, eal ei kartma pea, meile iga rajake on hea.
Meile iga rada tundub hea.
Kutsumus meil uusi laule luua, naeru, rõõmu inimestel tuua.
Ei saa lossid ahvatlusse viia, vabadust ei asenda need iial.
Vabadust ei asenda need iial.
Meie vaibad lillelised välud, meie seinad uhked männisalud.
Katuseks meil taevas sinine, meie õnn me elusaatus selline.
Meie õnn me elusaatus see.
Puuris linnuke vaevleb, arusaamatu tal see.
Mina ka nõnda vaevlen lossis, kus lukk on ees.
Päike paitab puude latvu, ei ta paista minule.
Printsessita ei ole jaksu vastu minna päevale.
Mida tähendab küll see, miks nii ärevil on hing?
Kuninglikus üksinduses rahu jätnud on mind.
Öeldakse - me seltskond pätte, kuidas kannab meid küll maa?
Võiksid võtta kaardid kätte - kuningale ennusta!
Oi-la-la, oi-la-la. Talle just sa ennusta!
Homme teekond pikk jääb jalgu, see kaart kuningale ju.
Rahakest tal liiga palju - rahaarmastus mul suur!
Oi-lu-lu, oi-lu-lu, rahaarmastus mul suur!
Kuninganna mäng on lahti, löödud iga tema kaart.
Kõik see toimub salamahti - tõtt vaid ütleb mängukaart.
Oi-la-la, oi-la-la, tõtt vaid ütleb mängukaart!
Auväärne on ihukaitsja roll.
Jah, meie roll, jah, meie roll!
Sest üksi nõrk me kuningas ju on.
Kui sammume, siis kõikjal vappub maa. Tast eemal eales olla me ei saa.
Oh, vara on tõusta vaja!
Lähedal on varblane - kahur valmis panna!
Aga kui on kärbes see, kohe tuld tal anna!
Mis kuningal on ees - on saladus. Suur saladus.
Suur saladus, suur saladus.
Suur saladus on see!
Ja meie ikka talle järele.
Kõrgeausust peame kaitsma me soovimatu kohtumise eest.
Oh, vara on tõusta vaja!
Lähedal on varblane - kahur valmis panna!
Aga kui on kärbes see, kohe tuld tal anna!
Meil kuum on veri, kõigile see teada. Ja me ei talu lillutamist heaga.
Kuid armastame lihtsameelseid lüüa.
Hea nahutada neid, hea nahutada neid!
Hea nahutada neid, luuslanki lüüa.
Me rö-rö-röövlid oleme, me oleme, me oleme!
Pauh-pauh, te surnud olete, te olete, te olete!
Kes on näinud meid, see ahmib õhku. Ja mõne jaoks on tunda kõrbelõhnu.
Üht-teist me siiski öelda teil ei taha.
Meist hoia eemale, meist hoia eemale!
Meist hoia eemale! Või mõõk sind tabab!
Me rö-rö-röövlid oleme, me oleme, me oleme!
Pauh-pauh, te surnud olete, te olete, te olete!
Kuhu mu rada küll viinud on mind?
Printsessita elu ei ihka mu rind.
Ah, oleks vaid, oleks vaid kuningas see,
ta südame juurde kes avaks mu tee.
Ei karda ju ma kedagi, midagi,
ta jaoks kõike ma võiksin ju tehagi.
Ei karda ju ma kedagi, midagi,
kangelastegusid teeksin siis
isegi!
Paremat ei ole selles ilmas, kui on sõpradega rännak laias ilmas.
Need, kes sõbrad, eal ei kartma pea, meile iga rajake on hea.
Meile iga rajake on hea.
Kutsumus meil uusi laule luua, naeru, rõõmu inimestel tuua.
Ei saa lossid ahvatlusse viia, vabadust ei asenda need iial.
Vabadust ei asenda need iial.
Jutustas Pastella