POLÜGOON
Lähim saar on viie kilomeetri kaugusel.
Laeva- ja lennuühendust lähikonnas pole. Piisavalt kõrvaline paik.
Täna lõpetame, homme tuleb ülevaatus. Soovin edu. - Soovin edu.
Homme tuleb ülevaatus.
Huvitav! Tähendab, see asjandus aimab meie mõtteid?
Just nimelt. Kuid reageerib ka soovile teda hävitada, niiöelda "vihkamise impulsile".
Kui teie suurtükiväelane täpsustab laskesihi, spetsiaalne blokk tankis
võtab vastu kõik andmed sihtimisest samal ajal, kui see mõte tekib suurtükiväelase peas.
Tegevusse astumise hetkel...
püüdnud kinni selle impulsi, lahkub tank sihikule võetud kohast.
Masin püüab kinni bioloogilised voolud - see tähendab vastase mõtted ja kavatsused.
Sel moel vastane, oma tahte vastaselt, juhendab tanki tegevust.
Suurepärane! Kuid praegu on see vaid kaitse, aga kuidas ta käitub rünnakul.
Pean lisama teise bloki. - Tehke seda!
Palav.
Vannun, polkovnik, et te mõtlete külmast õllest.
Ei ütleks ära.
Kas miski kiilus kinni? - Ei-ei, kõik on korras.
Masinale on lihtsalt vaja signaali, hirmu impulssi.
Vastane, kartes saada hävitatud, annab masinale informatsiooni oma haavatavusest.
Siis alustab tank rünnakut.
Hästi, läheme lõunatama, aga pärast seda tegutseme edasi.
Arvan, et katsetused sujuvad siiamaale edukalt, eks?
Oleks meil mõnisada sellist masinat, ei peaks me lahkuma oma kolooniatest.
Kõige olulisem on, et masinat ei saa rünnata ootamatult. Mäletate Aafrikat?
Kui palju meie tanke panid nad põlema!
Aga miks mitte teha samasugune lennuk? - Mitte ainult lennuk.
Rakette, üldse igat sorti relvi. - Õigus.
Kuulake, professor! Professor, ärgake! Miks te varem oma masinat välja ei mõelnud?
Oleksime jäänud oma kolooniatesse alatiseks.
Minu poeg oli koos teiega koloonias. Talle isegi anti medal.
Õnnitlen teid! - Postuumselt.
Minu kaastunne teile. - Tänan.
See on sõda ja kaotused on vältimatud. - Jah, see on sõda.
Kas teile meeldib sõdida? Kas teile uus relv meeldis?
Suurepärane! Te katsetate seda enda, mitte teiste peal.
Ma juba rääkisin, et tank reageerib hirmu impulsile.
Proovige mitte mõelda ohule, masin loeb mõtteid.
Minul pole karta midagi, mulle pole jäänud ilmas kedagi alles.
Kurat võtaks! Me asume laskealal.
Rohkem ei tulista. Ilmselt on kõik hävitatud. Aga mina olen pimetsoonis.
Koletu masin! Idioot mõtles su välja.
Aga järsku kasutab ta roomikuid?
Nüüd hakkab pöörlema.
Ei, ei ulatu minuni, liiga sügav.
Oleks granaat,
aga ei ole ju.
On vaja talle peale ronida, peaasi, et ta ära ei sõidaks.
Idioot olen, ei tohi mõelda.
Nüüd liigub see kõrvale ja tulistab.
Pean olema pimetsoonis.
Kogu aeg pimetsoonis.
Kurat!
See võib ju kiirust tõsta.
Jookske.
Teatage, et minu elu on ohus.
Kellele? Kõik on hukkunud. - Tehke siis midagi!
Võtke! - Mis see on?
Medal, millega te autasustasite postuumselt mu poega.
Enam ei suuda. Kõik.
Las tapab.
Mis see on? Milles asi?!
Ah, ma ei karda. Mul on ükskõik.
Võid mind tappa!
Mitte kuhugi pole peituda, võid tulistada!
Võid mind lömastada oma roomikutega.
Mitte roomikutega!
Nägid? Ma maksin sinu eest kätte.
Ära karda! Ei tohi karta! Kohe ma lülitan ta välja ja kõik.
See pole meile enam hirmus, ainult ära karda. Lülitan välja ja ta pole enam hirmus.
Mis sa teed? Pea kinni, mind sa ei saa! See olen ju mina, mina su lõin.
Ööde kaupa ei maganud. Kogu elu kulus sinu leiutamisele.
Tahtsin vaid kätte maksta, ja kõik. Mida ta seal plaanib? Järsku tulistab?
Selge, katsetused toimusid siin.
Ja kõik hukkusid. Aga teate, igaks juhuks...
Jutustas Pastella