Siin vana polaaruurija! Lubage maanduda!
Lubatud maanduda. - Selge. POLAARUURIJA
PINGVIINIPOEG
Sina, kes sa selline oled?
Mina olen pingviinipoeg, aga sina?
Karupoeg. Kust sa pärit oled? - Pooluselt.
Pooluselt? Aga peale meie polaaruurijate ei ole poolusel kedagi.
Peale meie ja uurijate pole kedagi.
Ah nii! Siis ütle, mis külake see on?
Seal elavad uurijad. - Õigus.
Ütle mulle, mis see on? - Siin mõõdetakse õhu temperatuuri.
Aga see? - Siin mõõdetakse vee temperatuuri ja sügavust.
Sa tead kõike, aga miks ma pole sind kunagi siin põhjapoolusel näinud?
Põhja? Ah, peab olema lõunapoolus! See on lõunapoolus!
Ei, põhjapoolus. Näed, vaata!
PÕHJAPOOLUS
Kõik on selge, tähendab sattusin valesse kohta.
Kuidas valesse? Sa oled ju pooluselt. - Jah, kuid paistab, et teiselt pooluselt.
Kuidas sa siia sattusid?
Mõistad, karupoeg, ma sündisin Antarktikas. - Antarktikas?
Antarktikas on samuti kogu aeg külm.
Kõikjal on jääväljad ja seal elavad samuti polaaruurijad.
Seepärast sa siis teadki polaarjaama. Noh, jutusta edasi.
Tead, siis tõusis kohutav torm.
Tubli, väikemees! Ma nägin, kui vapralt sa ujusid.
Aga kes sa oled? - Ma olen pingviinipoeg.
Aga mina teid ei tunne. - Olen albatross.
Minu kui linnu kohus on sind aidata. - Aitäh!
Ma tahan koju, poolusele. - Poolusele, aga kus see on?
Ei tea. Ehk seal, aga võibolla seal. - Leiame! Lendame.
Ma ei oska lennata. - Sa oled ju lind.
Oot-oot! Ma kuskil juba kohtasin mittelendavat lindu.
Meelde tuli. Istu mulle selga! Nüüd ma tean, kus on sinu kodumaa.
Poolus! - See pole poolus. - Aga just siin elab tiibadeta lind.
Auu! Kiivi, kiivi!
No mis on? Muudkui "kiivi-kiivi"! Noh, mina olen kiivi-kiivi.
Lõpeta see nämmutamine, vaata parem, kelle ma sulle tõin.
Sugulase! Mõistad?!
Tänan! Sugulased! Sugulased ei lase kunagi magada.
Ma olen Antarktikast. - Palun väga, see siin on Uus-Meremaa!
Pead ehk siin peavarju leidma? See on muidugi minu kui linnu kohus.
Ma tahan koju. - Koju! Sind armsakest küll!
Aga ma ei tea, kuidas sinna tagasi saada. Antarktikasse.
See on täitsa olemas, näete seal, mere taga. Jah.
Kiivi, ta on öölind.
Tuled! Tähendab polaarjaam! Poolus!
Albatross, ka see pole poolus.
Oh seda kiivit! Ta ajas kõik segamini.
Muidugi pole see... See on Austraalia!
Kes siis teie peaksite olema?
Mina? Minust saab pingviin, praegu olen veel pingviinipoeg.
Üsnagi rõõmustav! Mina olen koer.
Kahjuks on mul kiire, mu peremees on meremees.
Me koos suundume kaugetesse jahedatesse paikadesse.
Poolusele! Võtke mind kaasa. Seal on minu kodumaa.
Mõistate, võõrastel on laeval viibimine keelatud.
Aga minu kui koera kohus on teid aidata. Palun, kiirustage!
Palun, seadke end sisse ja vaadake illuminaatorisse.
Kuhu? - Illuminaatorisse.
Läheme Indiast mööda. - Kellest mööda? - India, see on hiigelsuur maa.
Meil peremehega õnnestus seal viibida. Milline ilu!
Nüüd aga läheneme juba Aafrika randadele. Vaadake! Sahara kõrb!
Ma vaatan, aga see pole poolus.
Ärgake, pingviinipoeg, me jõuame pärale!
Ah, lumi!
Lumi! Poolus! Antarktika!
Noh, mul on teie üle hea meel. - Kui tänulik ma teile olen!
Nii tänulik!
Öelge, palun, kas see lennuk lendab poolusele?
Jah, see lennuk sõidab tõesti poolusele.
Kõike head teile! - Pea kinni!
Minu kui põdra kohus on sind hoiatada, et seal võivad sind märgata polaarlendurid.
Las märkavad, nad suhtuvad minusse väga hästi.
Inimlikult? - Jajah.
Nii ma sattusingi põhjapoolusele.
Ja ei osanud arvatagi, et maailmas on nii palju pooluseid.
Noh, tuleb välja, et pole üldse nii palju. Üks-kaks, ja ongi kõik!
Aga tead, mis, pingviinipoeg?
Sellest pole midagi, et oleme erinevalt pooluselt. Hakkame sõpradeks! - Hakkame.
Jutustas Pastella